OVERSATT OG SYNKET AV LEOGATE1968
Nå, jeg vet hva du tenker.
"Åh, nei! Tor er i et bur. Hvordan kunne dette skje?"
Vel, noen ganger må man la seg ta til fange for å få et skikkelig svar fra noen.
Det er en lang historie, men i det store og hele, så er jeg litt av en helt.
Du skjønner, jeg var en stund på Jorden...
Kjempet mot noen roboter, reddet planeten et par ganger.
Deretter søkte jeg gjennom kosmos etter noen magiske, fargerike Evighets-stein dingser.
Fant ingen.
Det var da jeg snublet over en sti av død og ødeleggelse,
som førte meg hele veien hit til dette buret,
hvor jeg møtte deg.
Hvor mye lenger tror du vi må bli værende her?
Tor, sønn av Odin.
Surtur, din... jævel. Du er fortsatt i live.
Jeg trodde min far drepte deg for en halv million år siden.
Jeg kan ikke dø. Ikke før jeg har fullført min skjebne og lagt ditt hjem i grus.
Merkelig at du skulle nevne det. For jeg har hatt disse grusomme drømmene i det siste.
Asgard brenner og blir til ruiner. Og du, Surtur, står i midten av alt.
Da har du sett Ragnarok, Asgards fall.
- Den store profetien... - Vent litt! Vent litt.
Jeg kommer rundt igjen om et øyeblikk. Jeg følte virkelig at vi fikk en forbindelse der.
Ok, så, Ragnarok. Fortell meg om det. Forklar meg det
Min tid har kommet.
Når min krone er gjenforent med den Evige Flamme, vil jeg få min fulle kraft tilbake.
Jeg vil tårne over fjellene, og begrave mitt sverd dypt i Asgards...
Vent litt. Gi det et øyeblikk.
Jeg sverger, jeg rører meg ikke en gang. Den gjør det bare av seg selv.
- Jeg er virkelig lei for det. - Ok, så la meg få dette på det rene.
Du vil legge kronen din i den Evige Flamme og så vil du plutselig vokse deg diger som et hus?
Et fjell!
Den Evige Flamme som Odin holder låst inne i Asgard?
Odin er ikke i Asgard. Og ditt fravær har etterlatt tronen forsvarsløs.
- Ok, så hvor er den? Denne kronen? - Dette er kronen min, kilden til min makt.
Åh, så det er en krone. Jeg trodde det var et stort øyenbryn.
Det er en krone.
Uansett, det høres ut som om at alt jeg må gjøre for å stanse Ragnarok er å rive den greia av fra hodet ditt.
Men Ragnarok har allerede startet. Du kan ikke stanse det.
Jeg er Asgard's undergang, og det er du også.
- Alle vil lide, alle vil brenne. - Det er intenst.
For å være helt ærlig, å se deg vokse deg virkelig stor og sette fyr på en planet, vil bli spektakulært.
Men det ser ut til at jeg må gå for valg B, der jeg bryter meg ut av disse lenkene,
slår den tiaraen av hodet ditt, og lagrer den i hvelvet i Asgard.
Du kan ikke stanse Ragnarok. Hvorfor stritte i mot?
Fordi det er hva helter gjør.
Vent, jeg beklager. Jeg timet ikke det helt riktig.
Og, nå!
- Du har gjort en fatal feil, Odinsønn. - Jeg gjør fatale feil hele tiden.
Alt ser ut til å gå greit.
Heimdall, jeg vet det er en stund siden, men jeg kunne ha behov for en rask utgang.
Heimdall?
Heimdall var en idiot. Denne jobbe skulle ha gjort ham rik.
Nå, jobben er ikke enkel men den har jo sine fordeler
Bifrost gir meg adgang til alt de Ni Rikene har å tilby. Jeg mener, jeg kan grafse til meg alt som er der.
Se...
Tingene mine.
Jeg er spesielt glad i disse. Jeg hentet dem fra et sted i Midgard kalt Texas.
Jeg har navngitt dem også. Des og Troy.
Dere skjønner, når man setter dem sammen, så ødelegger de ting.
Heimdall, kom igjen.
Bli!
Heimdall? Jeg går tom for valg her.
Heimdall?
Øh, Skurge?
Er det viktig?
Dere jenter er inne for en godbit.
Jenter!
Vel, vel, vel. Se hvem som bestemte seg for å ta turen innom.
Takk for at du skremte vekk selskapet mitt og druknet arbeidsplassen min med hjernemasse.
- Hvem er du? - Husker du ikke?
- Jeg er Skurge. Vi kjempet sammen i Vanaheim. - Javel. Hvor er Heimdall?
Den forræderen. Ingen vet. Han er på flukt fra tronen.
Forræder?
Ja. Du skjønner, Odin beskyldte Heimdall for pliktforsømmelse, men han forsvant før rettssaken.
- Vanskelig å ta en fyr som ser alt i universet. - Ja, riktig.
Vent litt. Jeg skal liksom melde din ankomst.
Hva i helvete er det?
Åh, min bror. Tiden er inne. Da er det slutt for meg.
- Din tåpe, du hørte ikke etter! - Unnskyld.
- Lady Sif, skaff hjelp! - Noen, hjelp!
- Beklager for alt jeg har gjort. - Hysj! Det er greit. Hold ut.
- Beklager at jeg... prøvde å regjere over Jorden. - De hadde vært heldige for å ha deg.
Jeg beklager den greia med Tesseracten. Jeg klarte bare ikke å la være.
- Jeg vet. - Jeg er en lurendreier.
Skøyeraktig.
Beklager for den gangen jeg forvandlet deg til en frosk.
- Det var en fantastisk spøk. - Den var faktisk hysterisk morsom.
- Du er frelseren av Asgard. - Fortell min historie.
- Det skal jeg. - Bygg en statue for meg.
- Vi skal bygge en stor statue av deg. - Med hjelmen min, med de store bøyde hornene.
- Jeg skal fortelle far hva du gjorde her i dag. - Jeg gjorde det ikke for ham.
Jeg gjorde det ikke for ham.
Nei!
Og slik døde Loke av sine sår, ga sitt liv for våre.
Han stod i mot de avskyelige alvene, han ordnet fred i riket.
Loke, gutten min...
Det var mange måner siden jeg fant deg på den frosne slagmarken.
På den dagen, så jeg ikke Asgard's frelser i deg. Nei.
Du var bare en liten baby-ispinne, -
- som smeltet denne gamle tåpens hjerte.
Bravo! Bravo! Flott utført. Bravo.
Far.
Å faen, øh...
Min sønn, Tor, er tilbake! Velkommen, gutten min.
- Det var et interessant teaterstykke. Hva heter det? - Tragedien om Loke av Asgard.
- Folket ønsket et minne om ham. - Det burde de. Jeg liker statuen.
Ser bedre ut enn da han var i live, iallefall. Litt mindre slu, litt mindre sleip, kanskje.
Vet du hva dette er?
Skallen til Surtur. Det er et formidabelt våpen!
Gjør meg en tjeneste. Lås den inn i hvelvet slik at den ikke blir til et gigantisk monster og knuser planeten.
Takk, kjære. Øh...
- Så du drar tilbake til Midgard nå, eller? - Niks.
Jeg har hatt en repeterende drøm i det siste. Hver natt ser jeg Asgard falle i ruiner.
Det er bare en tåpelig drøm, tegn på en overaktiv fantasering.
Muligens. Men så bestemte jeg meg for å dra hit og undersøke dette.
Og hva finner jeg, annet enn at de Ni Rikene er i fullstendig kaos.
Fiender av Asgard samler seg, planlegger vår bortgang, mens du, Odin, beskytteren av de Ni Rikene,
bare sitter her i morgenkåpen din, og spiser druer.
- Ja, det er best å respektere våre naboers frihet. - Ja, selvfølgelig, friheten til å bli massakrert.
- Ja, jeg har hatt det travelt selv også. - Med å se på teater.
Vel, styremøter, sikkerhetsrådsmøter...
- Vil du virkelig at jeg skal gjøre det? - Gjøre hva da?
Du vet at ingenting vil stanse Mjølner på vei tilbake til min hånd.
- Ikke en gang ansiktet ditt. - Du har jo blitt fullstendig gal.
- Du vil bli henrettet for dette. - Da ses vi på den andre siden, bror.
Ok, jeg gir meg.
Se!
Tor...
- Odinsønn. - Nei.
Du hadde en jobb. Kun den ene.
- Hvor er Odin? - Du kunne bare ikke holde deg unna, eller hva?
Alt var bra uten deg. Asgard blomstret. Du har ruinert alt.
- Spør dem. - Hvor er far? Har du drept ham?
Du hadde det du ville ha. Du hadde den uavhengigheten du ba om.
Ok. Jeg vet akkurat hvor han er.
Jeg sverger, jeg etterlot ham akkurat her.
Her på fortauet, eller akkurat der hvor bygningen blir revet? Flott planlegging.
Hvordan skulle jeg kunne vite det? Jeg kan ikke se inn i fremtiden. Jeg er ikke en heks.
Å, nei? Hvorfor kler du deg som en da?
- Hei. - Jeg kan ikke fatte at du er i live.
Jeg så deg dø. Jeg sørget over deg, jeg gråt for deg.
- Jeg er beæret. - Spør ham.
- Hei. Kan du ta et bilde sammen med oss? - Selvfølgelig.
Begynn å finn ut av hvor han er.
- Åh, herregud. - Synd å høre at Jane dumpet deg.
Hun dumpet meg ikke, skjønner du.
Jeg dumpet henne. Det var en felles dumping.
- Hva er dette? Hva-hva gjør du? - Dette er ikke meg.
Loke.
Tor Odinsønn.
Tordenguden.
Du kan legge fra deg paraplyen.
Så, Jorden har trollmenn nå?
Den foretrukne terminologien er "Mester over de Mystiske Kunster." Du kan legge fra deg den nå.
Javel, trollmann. Hvem er du? Hvorfor skal jeg bry meg?
Mitt navn er Doktor Stephen Strange, og jeg har noen spørsmål til deg.
Sett deg ned.
Te?
- Jeg drikker ikke te. - Hva drikker du da?
Ikke te.
Så, jeg holder øye med individer og skapninger fra andre riker som kan være en trussel mot denne verden.
Din adopterte bror, Loke, er en av de skapningene.
Han er en verdig inkludering.
- Så hvorfor bringe ham hit? - Vi ser etter vår far.
Så, om jeg fortalte hvor Odin befinner seg...
- ...vil alle involverte raskt dra tilbake til Asgard? - Øyeblikkelig.
Flott! Da skal jeg hjelpe deg.
Om du visste hvor han var, hvorfor ringte du meg ikke?
Jeg må få si at han var fast bestemt på å ikke bli forstyrret. Din far valgte å være i eksil.
Og du har ingen telefon.
Nei, jeg har ingen telefon, men du kunne ha sendt et elektronisk brev. Det kalles for en email.
- Jada, har du en datamaskin? - Nei. Hvorfor det?
Uansett, min far er ikke lenger i eksil. Så om du kan si meg hvor han er, så kan jeg ta ham med hjem.
Med glede. Han er i Norge.
Jeg sjekker bare om denne forhekselsen behøver noen modifikasjoner for Asgardere.
Niks.
Vi behøver ikke det.
Kan du slutte med det der?
Kan jeg... Jeg trenger bare et hårstrå fra deg.
La meg få forklare deg noe. Mitt hår skal ikke tulles med.
Vi kunne bare ha gått.
- Han venter på deg. - Javel.
- Ikke glem paraplyen din. - Å, ja.
Unnskyld.
Der ja.
- Jeg antar jeg må ha min bror tilbake. - Å, ja. Selvsagt.
Jeg har vært i fritt fall i 30 minutter!
- Du håndterer vel ham herfra? - Ja. Selvfølgelig. Takk for hjelpen.
- Lykke til. - Håndtere meg? Hvem er du?
- Loke. - Tror du at du er en slags trollmann?
- Ikke tro for et øyeblikk, din andrerangs... - Greit! Ha det, ha det.
Far?
Se på dette stedet. Det er vakkert.
Far, det er oss.
Mine sønner.
- Jeg har ventet på dere. - Jeg vet. Vi skal ta deg med hjem.
Hjem, ja.
Deres mor, hun kaller på meg.
Kan dere høre det?
Loke, opphev magien din.
Tok meg lang tid å bryte meg fri fra forhekselsen din. Frigga ville ha vært stolt.
Kom og sitt med meg. Jeg har ikke mye tid igjen.
Jeg vet vi feilet deg. Men vi kan gjøre dette riktig igjen.
Jeg feilet dere.
Det er over oss nå. Ragnarok.
Nei, jeg stanset Ragnarok. Jeg fikk en slutt på Surtur.
Nei.
Det har allerede begynt. Hun er på vei.
Mitt liv var alt som holdt henne tilbake, men, min tid har kommet.
- Jeg kan ikke holde henne unna lenger. - Far, hvem snakker du om?
Dødsgudinnen. Hela.
Min førstefødte.
Søsteren deres.
Din hva?
Hennes voldelige appetitt vokste utenfor min kontroll.
Jeg kunne ikke stanse henne, så, jeg fengslet henne. Låste henne inne.
Hun trekker sin styrke fra Asgard,
og når hun kommer dit, vil kreftene hennes bli... ubegrensede.
Hva hun enn er, så kan vi stanse henne sammen. Vi kan møte henne sammen.
Nei, det vil vi ikke. Jeg er på en annen sti nå.
Dette må dere møte alene.
Jeg elsker dere, mine sønner.
Se på det der.
Husk dette stedet.
Hjem.
Bror.
Dette var ditt verk.
Så han er borte.
Det var synd. Jeg ville likt å se det.
Du må være Hela.
- Jeg er Tor, sønn av Odin. - Virkelig? Du ligner ikke på ham.
- Kanskje vi kan bli enige om noe. - Du høres ut som ham.
- Knel. - Hva behager?
Knel.
Foran deres dronning.
Jeg tror ikke det.
Det er ikke mulig.
Elskling, du har ingen anelse om hva som er mulig.
- Bring oss tilbake! - Nei!
Loke!
Hvem er du? Hva har du gjort med Tor?
Jeg er Hela.
Jeg er bare en vaktmester.
Du virker som en smart fyr med gode overlevelsesinstinkter.
Hvordan ville du likt å få en jobb?
- Er du en fighter? Eller er du bare mat? - Jeg er bare på gjennomreise.
Det er mat. Ned på dine knær.
Han er min.
Vent!
Han er min. Så om dere vil ha ham, må dere forbi meg.
Men vi har ham jo allerede.
- Ok, da. Da antar jeg at jeg må forbi dere. - Mer mat.
Takk.
Scrapper 142. Jeg trenger en klarering og en audiens hos sjefen.
- Jeg har noe spesielt. - Hei! Hvor tar du meg hen?
Svar meg! Hei! Jeg er Tor, sønn av Odin. Jeg må tilbake til Asgard.
Mange unnskyldninger, Deres Majestet.
Jeg har blitt oppmerksom på at dere ikke vet hvem jeg er.
Jeg er Hela, Odin's førstefødte.
Kommandør over Legionene i Asgard, den rettmessige arvingen til tronen, og Dødens Gudinne.
Min far er død.
Og det er prinsene også. Bare hyggelig forresten.
Vi var en gang høysetet for total makt i kosmos. Vår overlegenhet var ubestridt.
Allikevel stanset Odin med Ni Riker.
Vår skjebne er å regjere over alle.
Og jeg er her for å gjenopprette den makten.
Knel foran meg og kom inn i mine rekker av store erobringer.
Hvem enn du er, hva enn du har gjort, overgi deg nå! Ellers viser vi ingen nåde.
Hvem enn jeg er? Har du ikke hørt et eneste ord av det jeg har sagt?
Dette er sin siste advarsel!
Jeg trodde dere ville bli glade for å se meg.
Greit.
Angrip!
Jeg har savnet dette. Men, det er synd.
Gode soldater som dør for ingenting, kun fordi de ikke kunne se fremtiden.
Trist.
Å, se, fortsatt i live.
Har du endret mening?
Dra tilbake til det hullet du kom krypende ut av.
Din onde demonkvinne!
La oss gå og sjekke palasset mitt.
Frykt ikke, for du er funnet.
Du er hjemme, og det er ingen vei tilbake.
Ingen forlater dette stedet. Men hva er dette stedet?
Svaret er... Sakaar.
Omringet av kosmiske portaler, lever Sakaar på kanten av det kjente og det ukjente.
Det er samlepunktet for alle tapte og uelskede ting.
Som deg. Men her på Sakaar, er du av betydning. Du er verdifull.
- Her er du elsket. - Hva i helvete?
Og ingen elsker deg mer enn Stormesteren.
Han er den originale, den første tapte og den første funnet.
Skaperen av Sakaar, og far til Konkurransen for Mestere.
Da du en gang ikke var noe, så er du nå noe.
Du er eiendommen til Stormesteren.
Gratulerer! Du vil møte Stormesteren om 5 sekunder.
Forbered deg selv.
Du vil nå møte Stormesteren.
Han er praktfull. Er det en han?
- Det er en han. - Javel.
Jeg elsker at du kommer på besøk, 142. Du skaffer meg de beste sakene.
Når vi snakker sammen, Topaz, om Scrapper 142,
hva er det jeg alltid sier? "Hun er den ..." Og det begynner med en "B."
- Søppel. - Nei, ikke søppel.
Ventet du bare på å få kalle henne det? Det begynner ikke på "B."
Brennevins heks.
Jeg beklager så mye. Nei, "beste." Jeg tenkte på "beste." Fordi jeg alltid sier at du er den beste.
- Hun skaffet meg min elskede mester, forstår du. - Du sier det hver gang hun er her.
Hva har du skaffet i dag? Si det.
- En utfordrer. - En hva da?
Jeg må nærmere. Jeg vil ta en nærmere titt på dette. Kan du få oss nærmere? Takk.
- Betal denne damen. - Vent nå et jævla øyeblikk...
Jeg er ikke til salgs.
- Jøss, han er en fighter. - Jeg tar 10 millioner.
- Fortell henne at hun drømmer. - I himmelens navn, før over enhetene.
- Du vil betale for dette. - Nei, jeg fikk betalt for dette.
Her er det jeg vil vite. Hvem er du?
Jeg er Tordenguden.
Jeg hørte ikke noe torden, men ut av fingrene dine, var det en slags gnist eller?
Vi har funnet din fetter.
Å, så bra! Javel, kom igjen. Jeg tror du vil like dette.
Der er han. Hei, fetter.
Vi fant deg nesten ikke. Har du holdt deg i skjul?
Hei.
- Så... - Vær så snill.
- Jeg beklager. - Jada. Carlo...
- Jeg benåder deg. - Takk. Takk skal du ha.
Du er offisielt benådet. Fra livet.
- Hjelp meg. - Åh, herregud!
Jeg tråkker i det. Jeg tråkker i det. Se!
Å, den lukta!
- Hva lukter det som? - Brent ristet brød.
Hva har skjedd med mine manerer? Jeg har jo ikke presentert meg selv.
Kom igjen. Følg meg. Mitt navn er Stormester.
Jeg råder over en liten forsamling kalt Konkurransen for Mestere.
Folk kommer langveisfra for uvillig å delta i den.
Og du min venn, er kanskje en ny del av gruppa. Hva har du å si om det?
Vi er ikke venner og jeg driter i konkurransene dine. Jeg skal tilbake til Asgard.
Ass-gard.
En, to, tre, fire.
Det var et ormehull i rom og tid under meg. Og i det øyeblikket, slapp jeg taket.
Loke?
Loke! Loke! Her borte. Her borte.
- Unnskyld meg et øyeblikk. - Loke!
- Hva? - Du er i live?
- Selvfølgelig er jeg i live. - Hva gjør du her?
Hva mener du med hva jeg gjør her? Jeg sitter fast i denne teite stolen. Hvor er stolen din?
- Jeg fikk ingen stol. - Få meg ut av denne.
- Jeg kan ikke. - Hva?
- Jeg har fått en venn. Han kalles Stormesteren. - Han er gal!
Jeg har fått hans respekt. Bifrost fikk meg hit for flere uker siden.
- Uker siden? Jeg har akkurat kommet. - Hva hvisker dere for?
Tiden fungerer annerledes her omkring. På andre planeter, ville jeg vært, liksom, millioner av år gammel.
Men her på Sakaar...
Uansett, kjenner du denne... Du kaller deg selv Herre over Torden?
- Tordenguden. Fortell ham det. - Jeg har aldri møtt denne mannen før.
- Han er min bror. - Adoptert.
- Er han en fighter? - Ta den greia ut av nakken min så skal jeg vise deg.
Nå, hør på det. Han- han truer meg. Hei, Gnisten, her er avtalen,
- om du vil tilbake til det Ass-stedet, Assberg... - Asgard.
Den utfordreren som slår mesteren min, skal vinne sin frihet.
Greit. Vis meg veien til hvem jeg enn må skambanke!
Det er det jeg kaller en, utfordrer. Retningen er denne veien, min Herre.
Loke!
Hei, hei, hei! Hei, ta det rolig, kompis.
Her borte. Den haugen med stein som vinker til deg. Her.
Joda, jeg er faktisk en ting. Jeg er en skapning.
Tillat meg å presentere meg selv. Mitt navn er Korg. Jeg er liksom lederen her inne.
Jeg er laget av stein, som du kan se. Men ikke la det skremme deg.
Du behøver ikke å være redd, om du da ikke er en saks.
Bare litt stein, saks og papir humor for deg der.
Dette her er min gode venn, Miek. Han er et insekt og har kniver til hender.
- Du er en Kronaner, ikke sant? - Det er jeg.
Hvordan endte du opp her?
Vel, jeg prøvde å starte en revolusjon, men jeg printet ikke nok brosjyrer. Så nesten ingen møtte opp.
bortsett fra min mor og henne kjæreste, som jeg hater.
Som straff, ble jeg tvunget til å være her inne og bli en gladiator.
Var en reklamerende katastrofe, det der. Men faktisk så organiserer jeg en ny revolusjon.
Jeg vet ikke om du ville vært interessert i noe sånt som det. Tror du at du er interessert?
- Hvordan gjorde du... - Å, det ja. Hele denne greia er en sirkel.
Men ikke en virkelig sirkel, mer som en sprø sirkel.
- Dette gir ingen mening. - Nei, ingenting gir mening her, kompis.
Det eneste som gir mening, er at ingenting gir mening.
- Har noen her kjempet mot Stormesterens mester? - Doug har det. Doug!
Typisk vår flaks, Doug er død. Det er riktig. Alle som kjemper mot Stormesterens mester, forsvinner.
- Hva med deg? Du er jo laget av stein. - Løs stein. Ser du, der forsvant en til.
Joda, nei, jeg tar bare mindre kamper, varmer bare opp publikum og annet rart.
- Vent. Du skal vel ikke sloss mot ham vel? - Jo, det skal jeg.
Kjempe mot ham, vinne, og komme meg til helvete vekk herfra.
Det var akkurat det Doug brukte å si. Ser deg senere, nye Doug.
Er det ingen som husker meg? Har ingen fått høre vår historie?
Se på disse løgnene.
Stett glass og hagefester?
Fredsavtaler?
Odin...
Stolt av å ha det, skamfull over hvordan han fikk det.
Vi var ustoppelige.
Jeg var hans våpen i erobringene som bygget opp Asgard's rike.
En etter en, ble rikene våre.
Men så, kun for at mine ambisjoner vokste over hans,
bannlyste han meg, buret meg inne, låste meg vekk som et dyr.
Før det, ble Asgard's krigere æret, kroppene deres ble begravet som helter under dette palasset.
- Odin's skatter. - Falske.
Meste av tingene her inne er falske.
Eller svake.
Mindre enn jeg trodde den ville være.
Det er ikke verst.
Men dette...
Den Evige Flammen.
Vil du se hva virkelige krefter ser ut som?
Fenris, min elskling, hva har de gjort med deg?
Med den Evige Flamme, er du gjenfødt.
Jeg har savnet deg.
Jeg har savnet dere alle.
Odin, jeg ber om at du tar din plass i Valhalla's saler, hvor de modige skal leve for alltid.
Ikke skal vi sørge, men være glade, for de som har dødd en ærefull død.
Det gjør vondt, ikke sant? Og bli løyet for.
Bli lært en ting for så å... få vite at det bare er oppspinn.
Du trodde vel ikke at jeg kom for å se deg, gjorde du vel? Dette stedet er avskyelig.
Betyr dette at du ikke vil ha min hjelp? Hør her, jeg kunne ikke risikere stillingen min hos Stormesteren.
Det tok meg tid å vinne hans tillit. Han er en gærning, men han kan endres.
Det jeg sier er at du kunne stå sammen med meg ved siden av Stormesteren.
Så, kanskje med tiden, vil et uhell skje med Stormesteren, og så...
Du tenker vel ikke seriøst på å dra tilbake, gjør du vel?
Vår søster knuste hammeren din som om den skulle vært porøst glass.
Hun er sterkere enn oss begge. Hun er sterkere enn deg. Du vil ikke ha en sjanse.
Forstår du hva jeg sier til deg?
Greit.
Jeg antar jeg må gå veien alene.
Som jeg alltid har gjort.
Kan du si noe?
Si noe!
Hva vil du at jeg skal si?
Du fingerte din egen død,
du stjal tronen, tok kreftene vekk fra Odin, etterlot ham på Jorden for å dø, og slapp løs Dødsgudinnen.
Har jeg nevnt nok eller vil du at jeg skal gå lengre bak enn de siste to dagene?
Du vet, jeg har ikke sett hans kjære mester som han snakker om, men jeg har hørt at han er utrolig brutal.
Jeg har veddet en stor sum mot deg i morgen.
Ikke gjør meg skuffet.
Drit å dra, spøkelse!
Han er faen meg borte.
Æsj! Det er fortsatt noens hår og blod på alt dette.
Gutter, kan dere vaske våpnene deres når dere er ferdige å sloss? Ekle slubberter.
Å, Tor, vil du bruke en tredelt gaffel i tre?
- Nei. - Ok, ikke så nyttig egentlig.
Om du da ikke kjemper mot tre vampyrer som står veldig tett sammen.
- Jeg skulle ønske jeg hadde hammeren min. - Hammer?
Ganske unik. Den ble laget av et spesielt metall fra en døende stjerne.
Og når jeg roterte den virkelig, virkelig fort, så ga den meg evnen til å fly.
- Ridde du på en hammer? - Nei, jeg ridde ikke på en hammer.
Hammeren ridde på ryggen din?
Nei. Jeg roterte den virkelig fort, og den ville få meg til å komme av...
Å, herregud. En hammer fikk deg til å komme?
Bakken. Den ville trekke meg opp fra bakken, opp i luften, og så ville jeg fly.
Hver gan jeg kastet den, så kom den alltid tilbake til meg.
Høres ut som om du hadde et ganske spesielt og intimt forhold med denne hammeren
og det å miste den var tilnærmet likt det å miste en man hadde kjær.
Det var en bra måte og si det på.
Jeg sa de var mine.
- Ser du henne, det var hun som fikk meg hit. - Å, jada. Scrapper 142.
Må se opp for de Asgardene, kompis. De er vanskelige å få til å forsvinne.
Asgarder?
Hei.
Ikke gi meg støt med den greia. Jeg vil bare snakke.
Asgard er i fare.
Herregud, du er en Valkyrie.
Jeg ønsket å være en Valkyrie da jeg var yngre, til jeg fant ut at dere alle var kvinner.
Det er ikke noe galt med kvinner, selvsagt. Jeg elsker kvinner. Noen ganger litt for mye.
Ikke på en ekkel måte, bare litt mer av en respektfull tilnærmelse.
Jeg synes det er flott at det er en elitestyrke med kvinnelige krigere.
Det var på tide.
- Er du ferdig? - Herre av Torden, det er din tur.
- Vær så snill, hjelp meg. Jeg trenger din hjelp. - Ha det bra.
Javel, da må du være en forræder eller en feiging. For Valkyriene sverget på å beskytte tronen.
Hør nøye etter, Deres Majestet. Dette er Sakaar, ikke Asgard. Jeg er en Scrapper, ikke en Valkyrie.
Bring ham inn til behandling.
Og ingen kan flykte fra dette stedet. Så du dør allikevel.
Ikke rør deg nå. Hendene mine er ikke så stødige som de brukte å være.
Ved Odin's skjegg, du skal ikke klippe håret mitt, om du ikke vil føle vreden fra den mektige Tor.
Vær så snill. Vær så snill, min gode herre, ikke klipp håret mitt.
Vær så snill! Nei! Nei!
Se på dere alle sammen. For et show! For en kveld! Hvem har det gøy?
Vær så snill, jeg er deres vert.
Stor applaus for alle av våre outsidere, som døde så grusomt i dag.
Flott sport. For et show! For en kveld!
Dette er hva dere har kommet for, og det har jeg også.
Og nå, uten videre forsinkelser, det er på tide med hovednummeret.
Gjør sin første opptreden, men han ser ganske lovende ut,
han har et par triks i ermet. Jeg sier ikke mer, se hva dere synes.
Damer og Herrer, jeg gir dere...
Herren over Torden.
Se opp for fingrene hans. De lager gnister. Ok, da skjer det.
La oss bli klare for å ønske velkommen denne fyren. Her kommer han.
Han er en skapning... Hva kan man si om ham?
Vel, han er unik. Det finnes ingen som er lik ham. Jeg føler et spesielt bånd med ham.
Han er ubeseiret.
Han er den regjerende.
Han er den forsvarende.
Damer og Herrer... Jeg gir dere...
Deres utrolige...
- Hulk! - Ja!
Jeg må komme meg av denne planeten.
Hei, hei, hei. Hvor skal du?
Hei!
Vi kjenner hverandre. Han er en venn fra jobb.
Hvor har du vært? Alle trodde du var død. Men så mye har skjedd siden sist jeg så deg.
Jeg mistet hammeren min. Liksom, i går, så det er forholdsvis ganske nytt.
Loke. Loke er i live. Kan du fatte det? Han er der oppe.
Loke! Se hvem det er!
Banner, jeg trodde aldri jeg ville si dette, men jeg er glad for å se deg.
Hulk! Hulk! Hulk!
Banner.
- Hei, Banner! - Ingen Banner. Bare Hulk.
Hva er det du gjør? Det er meg. Det er Tor!
Banner, vi er venner. Dette er sprøtt. Jeg vil ikke skade deg!
Da er vi igang.
Hva?
Hei, storegutt.
Sola begynner å bli virkelig lav.
Sånn ja. Sola går ned.
Jeg skal ikke skade deg mer. Ingen vil det.
Ja! Sånn kjennes det ut! Jeg er bare en stor tilhenger av sporten.
Javel. Faen ta dette.
Jeg vet du er der inne, Banner. Jeg skal få deg ut!
Hva er i veien med deg? Du fornærmer meg! Jeg fortalte dem at vi var venner!
Torden! Torden! Torden!
En ny dag, en ny Doug.
Hva er det bråket?
Folket faller egentlig ikke helt inn i rekkene. Det er opprørere som prøver slå inn hovedportene.
Fortell meg om deg selv, Skurge.
Vel, min far var en steinhugger. Min mor var...
Greit, jada, jeg stopper deg bare der. det jeg mente var, hvilke ambisjoner har du?
Jeg vil bare ha en sjanse til å hevde meg selv.
Anerkjennelse. Da jeg var ung, hadde hver eneste store konge, en bøddel.
Ikke bare for å henrette folk, men også for å iverksette sin visjon.
Men hovedsaklig for å henrette folk. Allikevel, det var en stor ære.
Jeg var Odin's bøddel.
Og du...
...skal bli min bøddel.
La oss få startet erobringen vår.
Skurge, hvor er sverdet?
Det sverdet er nøkkelen til å åpne Bifrost.
De folkene du nevnte, som ikke ville falle inn i rekkene...
Samle dem sammen.
Unnskyld meg.
Beklager det der. De jævla tingene er overalt.
Kom igjen.
Dere er trygge her.
Er vi ok?
Det er en Hulk i et badekar.
- Så hvor lenge har du vært slik? - Som hva da?
Som dette. Stor, og grønn, og dum.
Hulk alltid Hulk.
Hvordan kom du hit?
Med å vinne.
Du mener ved å jukse? Hadde de en av disse da du vant?
Hvordan ankom du hit?
- Quinjet. - Ja. Hvor er Quinjeten nå?
Det er... nakent. Han er veldig naken.
Det er i hodet mitt nå.
Quinjet.
Ja! Ja! Jeg skal få oss vekk herfra.
Dette grusomme, forferdelige stedet.
Du vil elske Asgard. Det er stort. Det er gyllent. Skinnende.
Hulk bli.
Nei, nei, nei. Mitt folk må ha meg tilbake til Asgard.
- Vi må forhindre Ragnarok. - Ragnarok?
Den spådde døden for min hjemverden. Dommedag, det er slutten på alt...
Om du hjelper meg med å komme til Asgard, så kan jeg hjelpe deg med å komme til Jorden.
- Jorden hater Hulk. - Jorden elsker Hulk.
De elsker deg. Du er en av Avengers. En på laget, en av våre venner.
- Det er hva venner gjør. De støtter hverandre. - Du er Banner's venn.
Jeg er ikke Banner's venn. Jeg foretrekker deg.
- Banner's venn. - Jeg liker ikke Banner.
"Jeg liker tall og vitenskap og sånt."
- Tor dra. Hulk bli. - Greit.
Bli her.
Idiotisk sted. Det er ekkelt, forresten. Det røde, det hvite. Bare velg en farge. latterlig.
- Knuste deg. - Du knuste ingenting. Jeg vant den kampen.
- Jeg knuste deg. - Jada, sikkert, sikkert.
- Baby armer. - Hva?
- Baby. - Idiot! Ditt store barn.
- Tor dra! - Jeg er på vei.
Tor dra igjen.
Tor hjemme.
- Hulk trene. - Supert. Ha det gøy.
- Hei, storegutt. - Sinna jente.
- Hva har du holdt på med? - Vunnet.
Heimdall, jeg vet du kan se meg.
Jeg behøver din hjelp.
Hjelp meg med å se.
Jeg ser deg, men du er langt unna.
- Hva er det som skjer her? - Kom og se selv.
Jeg tilbyr beskyttelse i en festning bygget av våre forfedre. Men om garnisonen faller...
- ...er vår eneste fluktvei, Bifrost. - Du snakker om å evakuere Asgard?
Vi vil ikke holde lenge om vi blir her.
Hun få sin styrke fra Asgard og vokser seg sterkere for hver dag som går. Kom igjen!
Hela er rabiat. Om jeg lar henne få leve, vil hun sluke de Ni Rikene og hele kosmos.
- Vi trenger deg. - Jobber med saken. Men jeg vet faen ikke hvor jeg er.
Du er på en planet omringet av portaler. Gå gjennom en.
- Hvilken? - Den største.
- Tor trist. - Hold kjeft.
Tor trist.
Jeg er ikke trist, din idiot. Jeg er forbannet!
Sint. Jeg mistet min far.
Jeg mistet min hammer.
- Syter og klager. Gråter som en baby. - Du hører ikke etter en gang.
Ikke spark ting.
- Du er en virkelig dårlig venn. - Du dårlig venn!
- Vet du hva vi kaller deg? - Nei.
- Vi kaller deg den dumme Avenger. - Du er ørliten Avenger!
- Hva, er du sprø? - Ja.
Vet du hva? Jorden hater deg.
Nei.
Jeg beklager at jeg sa de tingene.
Du er ikke en dum Avenger. Ingen kaller deg en dum Avenger.
Det er ok.
Du kan ikke bare gå rundt å kast skjold på folk. Kunne jo ha drept meg.
Jeg vet. Jeg beklager. Jeg er bare så sint hele tiden. Hulk alltid, alltid sint.
Jeg vet. Vi er av samme alen du og jeg.
- Vi er to brushodede tåper. - Ja, samme. Hulk som ild, Tor som vann.
- Vel, vi er begge som ild. - Men Hulk som virkelig ild.
Hulk som stormende flammer. Tor som liten lighter flamme.
Hulk, jeg vil at du skal gjøre noe for meg.
Sinna jente.
Hva foregår? Hva er det du...
Du er så tjukk i huet at du ikke kan se at når noen gjemmer seg, så vil de være i fred?
- Vi må snakke sammen. - nei, du vil snakke med meg.
- Hun må bli værende her. - Bli her?
Blokkering.
Bli.
- Vær så snill. - Vær så snill.
Javel.
Her er avtalen.
Jeg lytter på deg...
til denne er tom.
Asgard er i fare, og folk dør. Vi må tilbake dit. Jeg trenger din hjelp.
Ferdig. Farvel.
Odin er død.
- Hela, Dødsgudinnen, har invadert Asgard. - Om Hela er tilbake, så er Asgard allerede tapt.
- Jeg skal stanse henne. - Alene?
Niks. Jeg skraper sammen et team. Det er meg, deg, og den store fyren.
- Nei. Ikke noe team. Bare Hulk. - Det er meg og deg.
- Jeg tror det bare er deg. - Vær så snill, hør etter. Valkyriene er en legende.
Elite krigere fra Asgard som har sverget å forsvare tronen.
Jeg vil ikke bli innblandet i en ny familie feide for Odin.
- Hva skal det liksom bety? - Din søster.
Hennes krefter kommer fra Asgard, samme som dine.
Da den vokste forbi Odin's kontroll, slaktet hun alle i palasset og prøvde å ta tronen
Da hun prøvde å flykte fra sin forvisning, sendte han Valkyriene inn for å bekjempe henne.
Jeg overlevde bare fordi...
Hør her, jeg har allerede møtt henne en gang da jeg trodde på tronen, og det kostet meg alt.
Det er hva som er feil med Asgard. Tronen, hemmelighetene, hele den glitrende fasaden.
Jeg er enig.
- Ikke bli for familiær. - Jeg er enig.
Det var derfor jeg avslo tronen. Men dette er ikke om kronen. Dette handler om folket.
- De dør, og de er ditt folk også. - Glem det.
Jeg har.
- Ok. - Ok.
- Bra. Flott. - Flott.
Takk.
- For hva da? - For denne.
Den så du ikke, gjorde du vel?
Der ja... Det var bedre.
Vet du hva, bare fortsett. Bli her og gjør folk til slaver for den gærningen.
Fortsett å drikk, hold deg skjult. Men jeg...
Jeg velger å løpe mot problemene mine, og ikke vekk fra dem.
Fordi det er det...
Fordi det er det helter gjør.
Venn, bli!
Ja!
Javel.
Kom igjen da.
Velkommen. Stemme aktivering påkrevet.
- Tor. - Adgang nektet.
- Tor, sønn av Odin. - Adgang nektet.
- Tordenguden. - Adgang nektet.
- Sterkeste Avenger. - Adgang nektet.
Faen ta deg, Stark.
- Point Break. - Velkommen, Point Break.
- Venn, bli! - Nei, nei, nei! Stopp!
- Bli! - Hulk, slutt å knus alt!
Ikke dra!
Bra jobba, storegutt.
Vi vet ikke hvor Ultron er på vei, men du flyr veldig høyt, veldig fort. Så,
du må snu fuglen tilbake, ok?
Vi kan ikke spore deg i skjult modus, så, du må hjelpe meg litt her. Ok?
Du må... du må...
Nei! Nei, Banner!
- Jøssenavn. - Banner.
Hei, hei, hei. Er du ok, Banner?
Solen går ned. Solen går ned. Sånn ja, pust.
Jeg skal ikke skade deg. Solen går ned.
- Tor?! - Ja.
- Hva har skjedd med håret ditt? - En ekkel gammel fyr klippet det av.
- Det ser bra ut. - Takk.
Hvor er vi? Hvordan går det med Nat?
- Nat har det bra, det er jeg sikker på. - er hun ok?
- Hva med Sokovia? - Sokovia?
- Byen, Sokovia. Reddet vi den? - Banner, hør her.
- Hva? - Sokovia. Ultron. Det var to år siden.
- Hva er det du sier? - Vel...
- Hva? Har jeg vært Hulk i to år? - Jeg er redd for det.
Hva i helvete skjedde?
Banner, det er noe du bør vite.
- Stemme aktivering påkrevet. - Banner.
Velkommen, sterkeste Avenger.
- Hva? - Skips-loggen.
- Tor, hvor er vi? - Ja, angående akkurat det...
Sakaar, hør etter. Oppmerksomhet takk. Jeg har noen dårlige nyheter.
Min elskede opphøyde mester har forsvunnet.
Gå ut i gatene. Feire mesteren min.
- Hvem, er det? - Han styrer liksom dette stedet.
Du bodde faktisk i huset hans en stund.
- Gjorde jeg? - Ja. Mye har skjedd. Vi sloss nylig mot hverandre.
- Vant jeg? - Nei, jeg vant. Enkelt.
- Høres ikke riktig ut. - Vel, det er sant.
Det virker som at den kriminelle forførende Herren av Torden har stjålet ham fra meg.
Forførende Tordenguden. Vi må videre.
Åh, nei.
Dette er ille. Dette er virkelig, virkelig ille.
- Tor, jeg tror jeg friker ut. - Nei, nei, nei.
- Ikke frik ut. Du er ok. Ha på deg disse. - Dette er Tony's klær.
- Jeg vet, kom igjen. - Er han her?
Nei, han er ikke her. Men hør her. Bare hold deg rolig, ok? Solen går ned.
Solen begynner å bli virkelig lav. Solen går ned.
Jeg er opprørt!
Jeg er veldig opprørt. Vet dere hva jeg liker med å være opprørt? Klandringen.
Akkurat nå, er det sinnstilstanden jeg er i. Og vet dere hvem jeg klandrer?
- Stormester, jeg kan... - Hei! Ikke avbryt meg!
Vær så god.
Hvorfor gir du meg smeltestaven? Han avbrøt meg. Det straffes ikke med døden. Hvor var jeg?
Min dyrebare mester er savnet, og det er alt på grunn av Herren av Torden, Alt er hans skyld.
Din bror. Hva enn historien er. Adoptert, eller komplisert, dere skjønner.
Det er sikkert en stor historie. Og din utfordrer...
Min kjære venn, om du kan gi meg 12 timer, så kan jeg få dem begge tilbake til deg. I live.
Jeg kan gjøre det på to.
- Jeg kan gjøre det på en. - La oss stoppe der.
Vet dere hva? Jeg våknet i dag tidlig og tenkte på en offentlig henrettelse.
Men akkurat nå, tar jeg til takke med det søte lille; "Hvem får tak i ham først?"
Så, dere er på klokka.
- Hva har du gjort? - Jeg står ikke til ansvar for deg, Lakei.
Det er Loke. Og du vil stå til ansvar for Stormesteren.
Hvorfor vil du hjelpe min bror å rømme med den grønne idioten?
Jeg hjelper ingen.
Du er en Valkyrie.
Jeg trodde alle Valkyriene hadde lidd en grusom død.
Velg dine neste ord med omhu.
Jeg er veldig lei for det. Det må være et meget smertefullt minne.
Solen går ned. Den er virkelig lav nå.
- Solen går ned. Den er virkelig lav nå. - Åh, pokker.
- Solen blir lav. - Kan du slutte å si det der?
- Jeg må bare ha deg rolig. - Rolig? Jeg er på en fremmed planet!
- Det er bare en planet. Du har vært på en før. - Jada. En.
Nå har du vært på to. Det er en bra greie. Det er en ny opplevelse.
My nevroner, de fyrer av raskere enn hjernen min kan håndtere informasjonen.
Alt er helt annerledes denne gangen.
Tidligere, har jeg alltid følt meg som Hulken og hver gang hadde jeg en hånd på rattet.
Men denne gangen, virker det som om han har nøklene til bilen og jeg ligger i bagasjerommet.
Vel, du er tilbake nå. Det er det som er viktig nå.
Nei, det er ikke viktig. Det jeg prøver å si, er at om jeg blir til Hulken igjen, kommer kanskje Banner aldri tilbake.
Og vi er strandet på en planet som er designet for å få meg stresset.
Vi er ikke strandet. Jeg skal finne et vis å få oss hjem på.
- Takk. - Men ikke ditt hjem. Asgard. Mitt hjem.
- Hva? - Hør her, mitt folk er i stor fare.
Du og jeg, vi må bekjempe en virkelig mektig skapning, som også faktisk er min søster.
Ok, det er feil på mange... Jeg vil ikke kjempe mot din søster. Det er et familieanliggende.
- Nei, hun er en ond skapning. - Jeg driter i hva hun er.
Jeg sloss ikke mot flere skapninger. Jeg er drittlei av det.
Jeg sa det til deg. Om jeg blir til Hulken igjen, så vil jeg ikke greie å komme tilbake igjen.
- Og du bryr deg ikke. - Nei, nei. Jeg setter sammen teamet igjen.
- Hulken er ilden. - Vent, du bruker meg for å nå Hulken.
- Hva? Nei! - Det suger. Du bryr deg ikke. Du er ikke min venn.
Nei! Jeg liker ikke en gang Hulken. Han er bare... "Knus, knus, knus." Jeg foretrekker deg.
Takk.
Men for å være ærlig, når det må kjempes mot onde skapninger, så er han mektig og nyttig.
- Joda, Banner er mektig og nyttig også. - Er han det?
Hvor mange professor grader har Hulken? Null. Hvor mange har Banner? Syv.
Greit, du trenger ikke sloss mot noen. Men vi er i fare her, så vi må videre.
- Hva gjør du med den? - Jeg må ha en forkledning. Jeg er på rømmen.
- Jeg må ha en forkledning. - Du er forkledningen.
- Jeg kan være Tony Stark. - Hva?
Jo. Tony og sigøyneren.
- Nei, nei, du er ikke Tony. Du er Bruce Banner. - Så hvorfor kledde du meg opp som Tony?
- Fordi du var naken. - Ok, du skal ha poeng for den.
- Hva gjør du? Stopp med det der! - Tony har super trange bukser.
- Slutt! Hvorfor er du så merkelig? - Jeg vet ikke.
Kanskje det at jeg var fanget inne i et monster i to år gjorde meg litt merkelig.
Hei. Det er ok. Det går bra. Ro deg ned. Kom igjen.
Hør her, vi skal til Asgard og du behøver aldri å tenke på Hulken igjen.
- Greit? - Greit.
Åh, dette er ikke bra.
Banner! Banner!
Banner!
- Banner! - Tor!
- Hei. - Hei.
- Jeg skulle gjøre det. - Javel, jeg gjorde det først.
Det er bra. Hva gjør du her?
- Hva gjør du her? Jeg trodde du skulle dra. - Jeg sporet av litt.
- Hva er det med... - Det er forkledningen min.
- Men jeg kan se ansiktet ditt. - Ikke når jeg gjør dette, da kan du ikke.
Håret ditt ser bra ut. Jeg liker det du har gjort med det. Endret det? Vasket det kanskje?
Hva er de tingene på øynene hennes? Er det folk hun har drept? Hun er så vakker og sterk og...
- Hvem er denne fyren? - Han er en venn.
- Jeg er Bruce. - Jeg føler at jeg kjenner deg.
Jeg føler at jeg kjenner deg også.
Hør her, jeg har sløst vekk mange år i en døs, for å prøve å glemme min fortid.
Sakaar virket som det beste stedet for å drikke og glemme, og for å dø en dag.
Vel, jeg tenkte at du drikker for mye, og at det muligens ville ta livet av deg.
Jeg vil ikke slutte å drikke. Men jeg vil ikke glemme. Jeg kan ikke snu meg vekk lenger,
så, om jeg skal dø, vel,
da kan det like godt være mens jeg kjører sverdet mitt gjennom hjertet på den morderiske heksa.
- Fint. - Ja.
Så det jeg sier, er at jeg vil være med på teamet. Har det et navn?
- Ja, det kalles Hevnerne. - Hevnerne?
Fordi jeg får hevn. Du får hevn.
- Vil du ha hevn? - Jeg har ikke bestemt meg ennå.
- Okay. - Og, jeg har et fredsoffer.
Overraskelse.
- Au! - Måtte bare være sikker.
Hallo, Bruce.
Så, sist gang jeg så deg, prøvde du å drepe alle sammen.
- Hvor står du i disse dager? - Det varierer fra øyeblikk til øyeblikk.
- Er det en Dragetann? - Det er det.
Herregud. Dette er det berømte Valkyrie sverdet.
Så, Sakaar og Asgard er vel så langt vekke fra hverandre som noen kjente systemer.
Vår beste mulighet er et ormehull rett utenfor bygrensene.
Refylling på Xandar, og vi kan være i Asgard om 18 måneder.
Niks. Vi skal dra gjennom den største.
- Djevelens Anus? - Anus? Vent, vent, vent. Hvem sin anus?
Jeg visste ikke hva det het da jeg valgte det.
Det ser ut som en kollapsende nøytron-stjerne på innsiden av en Einstein-Rosen Bro.
Vi må ha et nytt skip. Det der vil rive mitt i filler.
Hun har rett. Vi må ha et som tåler gravitasjons påvirkningene fra det hullet.
Og som har et offline styringssystem som også kan fungere uten datamaskinen ombord.
Og vi trenger et med koppholdere, for vi kommer til å dø. Så, drinker!
- Kjenner jeg deg? Jeg føler at jeg kjenner deg. - Jeg føler at jeg kjenner deg også. Merkelig.
Hva sier du? En ukartlagt metagalaktisk reise gjennom en brutal kosmisk port.
Blir litt av et eventyr.
- Vi må ha et skip. - Det finnes et eller to skip.
- Skikkelige toppmodeller... - Jeg mener ikke å bryte inn...
Men Stormesteren har mange skip.
Jeg har kanskje også stjålet adgangskodene til sikkerhetssystemet hans.
- Og plutselig har du lyst til å gjøre det rette. - I himmelens navn, nei.
Jeg har ikke tillit hos Stormesteren lenger, så i bytte for koder og adgang til et skip,
ber jeg om en trygg reise, gjennom Anus.
Så du sier at du kan få oss inn i garasjen uten å utløse noen alarmer?
- Ja, bror. det kan jeg - Ok, kan jeg bare... En rask prat.
Jeg snakket akkurat med ham for noen minutter siden, og han var klar for å drepe oss alle sammen.
- Han prøvde å drepe meg. - Ja, meg også. Ved flere anledninger.
En gang da vi var barn, så transformerte han seg om til en slange, og han vet at jeg liker slanger.
Så, jeg plukket den opp og beundret den, da forvandlet han seg tilbake og var liksom bare, "Ja, det er meg!"
Og han stakk meg. Vi var 8 år den gangen.
Om vi skal stjele et skip så må vi få vaktene vekk fra palasset.
- Hvorfor ikke bare slippe løs beistet? - Hold kjeft.
- Har dere et beist? - Nei, ikke noe beist. Han er bare teit.
Vi skal starte en revolusjon.
- Revolusjon? - Jeg forklarer senere.
- Hvem er denne fyren igjen? - Jeg forklarer senere.
Er det en slags protoplasma, alt det som kommer ut av deg, eller er det egg?
Ser ut som egg.
- Jeg ser etter Korg. - Hvem spør?
Jeg vet det er du som spør. Er det noen andre som spør, eller er det bare deg?
Tordenguden sender sin hilsen.
Revolusjonen har startet.
- Revolusjon? Hvordan skjedde det? - Jeg vet ikke.
Men arenaens datakjerne for Lydighetsdiskene er deaktivert og slavene har bevæpnet seg.
- Jeg liker ikke det ordet. - Hvilket? Datakjerne?
Nei. Hvorfor skulle jeg ikke like "datakjerne"? Nei, "S" ordet. "S" ordet.
Unnskyld, fangene med jobber har bevæpnet seg.
Ok, det var bedre. Det var bedre.
Hei, hør her. Vi burde snakke sammen.
Jeg er ikke enig.
Åpen kommunikasjon var aldri vår families styrke.
Du har ingen anelse. Har vært litt av en åpenbaring siden sist vi snakket sammen.
- Hallo. - Hei.
Odin fikk oss sammen igjen. Det er nesten poetisk at hans død skulle splitte oss opp.
Vi kan like godt være fremmede nå. To sønner av kronen, på hver vår vei.
Trodde du ikke ville snakke om det.
Her er greia. Jeg vil muligens ha det bedre om jeg blir her på Sakaar.
Det var akkurat det jeg tenkte også.
- Var du akkurat enig med meg? - Kom igjen da, dette stedet er perfekt for deg.
Det er brutalt, kaotisk, lovløst... Broder, du vil gjøre det bra her.
Tror du virkelig så lite om meg?
Loke, jeg beundret deg.
Jeg trodde vi skulle kjempe side ved side for alltid. Men,
på slutten av dagen så er du deg og jeg er meg.
Jeg vet ikke, kanskje det fortsatt er noe godt i deg. Men,
la oss være ærlige, våre stier delte seg for lenge siden.
Ja.
- Det er kanskje best om vi ikke ser hverandre igjen. - Det er jo hva du alltid har ønsket.
- Hei, la oss ta "Hent Hjelp." - Hva?
- "Hent Hjelp." - Nei.
- Kom igjen. Du digger den. - Jeg hater den.
- Den er bra. Virker hver gang - Den er ydmykende.
- Har du en bedre plan? - Nei.
- Da gjør vi den. - Vi skal ikke gjøre "Hent Hjelp."
Hent hjelp! vær så snill! Min bror, han dør. Hent hjelp! Hjelp ham!
- Klassiker. - Jeg hater den allikevel.
- Den er ydmykende. - Ikke for meg, neida.
Nå, hvilket skip var det hun ville at vi skulle ta?
- Commodore. - Javel.
Selv om jeg føler at det ikke vil ha noen forskjell.
Loke.
Jeg vet jeg har forrådt deg mange ganger tidligere, men denne gangen er det ikke noe personlig.
Belønningen for din arrestasjon vil gi meg bra vilkår.
- Aldri noe for følsomhet, var du vel? - Lettere å la det brenne.
Helt enig.
Det ser smertefullt ut.
Kjære bror, du begynner å bli forutsigbar. Jeg stoler på deg, du svikter meg. Rundt og rundt vi går.
Du skjønner det, Loke, livet handler om... om å vokse. Om forandringer.
Men det virker som om at du bare vil være den samme.
Jeg antar at det jeg prøver å si er at du alltid vil være Gud over Skøyerstreker,
men du kunne bli så mye mer.
Jeg legger den bare her for deg. Uansett, jeg har et sted jeg må være, så lykke til.
Ok, jeg kan finne ut av dette. Det er bare et romskip.
Lojale Sakaarianere, Tordenguden har stjålet skipet mitt og min favoritt mester.
Sakaarianere, opp i skyene. Få ham ned. Ikke la ham forlate denne planeten.
- Pent skudd! - Takk.
- Åpne dørene. - Ok.
- Jeg håper du er tøffere en du ser ut til. - Hvordan det?
- Burde vi ikke skyte tilbake eller noe sånt? - Jo, det burde vi.
- Hvor er våpnene på dette skipet? - Det finnes ingen.
Det er et nytelses-fartøy. Stormesteren bruker det for å ha det bra, orgier og ting som det.
- Sa hun akkurat at Stormesteren bruker det til orgier? - Ja. Ikke rør noe.
Nei. Nei!
- Nei! - Nei!
- Kom deg inn! - Om et øyeblikk.
- Jeg burde hjelpe henne. Her, ta styringen. - Nei. Jeg vet ikke hvordan jeg skal fly et sånt.
- Du er en forsker. Bruk en av professorgradene dine. - Ingen av dem er for å fly fremmede romskip!
Ok, kom igjen. Det må være et våpen på denne greia. Det ser ut som et våpen.
Det er bursdagen min, det er bursdagen min.
Det er bursdagen min.
Jada!
Folkens, vi nærmer oss Djevelens Anus!
Der er hun. Billetten vår vekk herfra.
Hei, Hva er dette?
- Takk. - Hei, kompis.
Vi er på vei til å hoppe ombord i det gigantiske romskipet. Har du lyst til å bli med?
Vel, dere ser ut som om dere er i desperat behov for litt lederskap.
Vel, takk for det.
Da kjører vi på.
Dæven.
Asgardere...
En villedet sjel...
...har stjålet Bifrost sverdet.
Fortell oss hvor det er, ellers så vil det få konsekvenser.
Dårlige sådanne.
Vel?
Du.
Vel? Bøddel?
Vent! Vent!
Jeg vet hvor sverdet er.
Jeg trodde aldri jeg ville komme tilbake hit.
Jeg trodde det ville være finere.
Jeg mener, ikke at det ikke er fint. Det er bare det at det står i brann.
Her, oppe i fjellene. Varmesignaturer. Folk i en klynge. Hun kommer for dem.
Slipp meg av ved palasset så skal jeg få henne unna.
- Og få deg selv drept? - Folket der nede er alt som betyr noe.
Mens jeg tar meg av Hela, så må dere to hjelpe alle vekk fra Asgard.
- Hvordan i helvete skal vi klare det? - Jeg har en mann på bakken.
Asgard.
Hun er her.
- Nå har dette skipet et våpen. - Jeg tar det herfra.
Jeg fant dette i våpenlageret.
Lykke til.
Deres Majestet...
Ikke dø.
Du vet hva jeg mener.
Vi må fortsette videre!
Kom dere til Bifrost!
Søster.
Du er fortsatt i live.
Jeg liker det du har gjort med stedet. Omdekorert, ser jeg.
Det virker som at vår fars løsning, var å dekke det til.
Eller å kaste det ut.
Han fortalte deg at du var verdig. Han sa det samme til meg.
Du skjønner?
Du kjente ham aldri.
Ikke på hans beste.
Odin og jeg druknet hele sivilisasjoner i blod og tårer.
Hvor tror du at alt dette gullet kom fra?
Og så, en dag, bestemte han seg for å bli en snill konge.
Å fostre freden, beskytte livet.
Til å få deg.
Jeg forstår hvorfor du... er sint. Og du er min søster, og teknisk sett så har du krav på tronen.
Og tro meg, jeg ville likt å la noen andre regjere. Men det kan ikke bli deg. Du er bare... det verste.
Ok, kom deg opp. Du sitter i setet mitt.
Du vet, Far sa en gang til meg, at en vis konge aldri søker etter krig.
Men må alltid være klar for en.
Gå tilbake!
Gå!
For å være ærlig, så forventet jeg mer.
Heimdall!
Sverdet!
Her er forskjellen mellom oss.
Jeg er Odin's førstefødte, den rettmessige arvingen, frelseren av Asgard. Og du er ingenting.
Så enkelt, selv en blind mann kunne sett det.
Nå minner du meg om far.
Den teite bikkja vil ikke dø!
Alt kommer til å bli bra nå. Jeg fikser dette. Du ønsket å vite hvem jeg er?
- Hva i helvete snakker du om? - Det får du se!
Ser du? Ingen drar noen steder.
Jeg skal ha det sverdet, selv om jeg må drepe hver eneste en av dem for å gjøre det.
Hei, kompis.
Jeg er Korg. Dette er Miek. Vi skal ombord i det romskipet og komme oss vekk herfra. Vil du bli med?
Deres frelser er her.
Har dere savnet meg? Alle sammen, ombord i det skipet nå.
- Velkommen hjem. Jeg så deg komme. - Selvfølgelig gjorde du det.
Det var et modig forsøk, men du hadde aldri en sjanse. Du skjønner...
...Jeg er ingen dronning eller et monster.
Jeg er Dødens Gudinne.
Hva var du gud over igjen?
Selv når du hadde to øyne,
så kunne du bare se halve bildet.
Hun er for sterk. Uten hammeren min, så kan jeg ikke.
Er du Thor, Gud over Hammere?
Den hammeren skulle hjelpe deg med å kontrollere kraften din, for å fokusere den.
Den var aldri kilden for styrken din.
Det er for sent. Hun har allerede tatt Asgard.
Asgard er ikke et sted. Har aldri vært det.
Dette kunne bli Asgard.
Asgard er hvor folket vårt står.
Selv nå, akkurat nå, trenger det folket din hjelp.
Jeg er ikke så sterk som deg.
Nei...
Du er sterkere.
Si meg, bror. Hva var det nå igjen du var gud over?
- Du er sen. - Du mangler et øye.
Dette er ikke over ennå.
Jeg tror vi bør oppløse Hevnerne.
Treff henne med et lyn.
Jeg traff henne akkurat med det kraftigste lynet i lynets historie, og det gjorde ingenting.
Vi må bare holde henne unna til alle er ombord.
Det stopper ikke der. Jo lenger Hela er i Asgard, jo mektigere blir hun. Hun vil jakte på oss.
- Vi må stanse henne her og nå. - Så hva skal vi gjøre?
Jeg gjør ikke den "Hent Hjelp" greia.
Asgard er ikke et sted, det er et folk.
Loke, dette handlet aldri om å stanse Ragnarok. Dette handlet om å forårsake Ragnarok.
Surtur's krone, i hvelvet.
- Det er den eneste måten. - Dristig trekk, bror.
Selv for meg.
Skal vi?
Etter deg.
Dette er galskap.
Dra! Dra, nå!
For Asgard.
Hela!
Med den Evige Flammen, er du gjenoppstått.
Hela, det er nok!
Vil du ha Asgard, vær så god, den er din.
Uansett hva slags spill du spiller, så vil det ikke fungere.
- Du kan ikke slå meg. - Nei, jeg vet.
Men han kan.
Nei.
Skjelv for meg, Asgard! Jeg er ditt endelikt!
Folket er trygge.
Det er alt som betyr noe.
Vi fullfører profetien.
- Jeg hater denne profetien. - Det gjør jeg også, men vi har ikke noe valg.
Surtur knuser Asgard, han knuser Hela slik at vårt folk kan få leve.
Men vi må la ham få avslutte jobben, hvis ikke så...
Nei!
Hulk, stopp, din idiot!
Hulk, stopp. Bare for en gang i ditt liv, ikke knus!
- Stort monster! - La oss dra!
Greit.
Jeg er Asgard's undergang!
Skadene er ikke så ille.
Så lenge fundamentene fortsatt er sterke, kan vi gjenoppbygge dette stedet.
Det vil bli et fristed for alt folk og romvesener i universet.
Ok, da var fundamentet borte. Beklager.
Hva har jeg gjort?
Du reddet oss fra utryddelse. Asgard er ikke et sted...
Det er et folk.
Det passer deg.
- Kanskje du ikke er så verst allikevel, bror. - Kanskje ikke.
Takk.
Om du var her, ville jeg kanskje ha gitt deg en klem.
Jeg er her.
Din trone.
Så...
...Konge av Asgard.
Hvor til?
Jeg er ikke sikker.
Noen forslag?
- Miek, hvor kommer du fra? - Åh, Miek er død.
Ja, nei, jeg kom uheldigvis til å tråkke på ham på broen.
Jeg følte meg bare så skyldig, så jeg har båret ham rundt i hele dag.
Åh, Miek, du er i live! Han er i live, folkens. Hva var spørsmålet igjen, kompis?
Jorden neste.
OVERSATT OG SYNKET AV LEOGATE1968
Tror du virkelig at det er en god ide å dra tilbake til Jorden?
Ja, selvfølgelig. Menneskene på Jorden elsker meg. Jeg er veldig populær.
La meg omformulere det.
Tror du det er en så bra ide å bringe meg tilbake til Jorden?
Tvilsomt, for å være helt ærlig.
Jeg ville ikke vært bekymret, bror. Jeg føler at alt kommer til å gå bra.
Åh, jøss.
Jeg må bare få si, jeg er stolt av dere alle.
Denne revolusjonen har vært en stor suksess. Hipp Hurra, for oss!
Et klaps på ryggen. Et klaps på ryggen. Kom igjen. Nei?
Meg også. Fordi jeg har vært en stor del av det. Kan ikke ha en revolusjon uten... noen å seire over.
Så, det er bare hyggelig. Og det er uavgjort.